Стан мінімальної експозиції розпізнавання тест-знаків у здорових школярів - Сердюченко, Віра Іванівна; Желізник, Марія Богданівна (My University, 2016)
Актуальність. Швидкість обробки зорової інформації має велике значення для оцінки стану зорового аналізатора. Цей показник може бути визначений шляхом виміру часових параметрів гостроти зору. Один із них – мінімальна експозиція розпізнавання пред’являємих тест-знаків (МЕРЗ) – попередньо вивчалась В.І.Сердюченко (1995) при косоокості та амбліопії різних ступенів, а також в групі здорових 8-річних дітей. Є дані про стан цього показника у здорових дошкільників 5-6 років (В.І. Сердюченко, М.Б. Желізник, 2015). Мета роботи: вивчити стан МЕРЗ у офтальмологічно здорових школярів різних вікових груп. Матеріал і методи. Обстежено 117 дітей у віці від 7 до 16 років (учнів від першого до 11-го класів середньої школи) з гостротою зору та рефракцією у межах вікових норм (гострота зору не менше 1,0, рефракція – еметропія або гіперметропія не більше 1,0 дптр. Гострота зору визначалася за допомогою таблиць Сивцева-Головіна, рефракція – методом авторефрактометрії. МЕРЗ вимірювалась шляхом використання спеціально розробленого пристрою, за допомогою якого обстежуваній дитині пред’являлись на обмежений час (від 1 мс до 1 с) тестоб’єкти, що світяться (кільця Ландольта з 8 напрямками розрізу у випадковому порядку); дитина повинна була визначити напрямок розрізу в кільці (згори, справа, знизу-зліва і т.д.). Гострота зору перед дослідженням МЕРЗ спеціально перевірялась по кільцям Ландольта, щоб дитина зрозуміла поставлену перед нею задачу – визначити розташування розрізу в кільці за мінімально короткий час. Величина тест-об’єкту була співставимою з розрізняльною здатністю дитини (дорівнювала 7 кутових хвилин). Обстеження проводилось як монокулярно, так і бінокулярно. Діти були розділені на 3 групи: І – від 7 до 9 років (42 школяра), ІІ – від 10 до 13 років (22 школяра), ІІІ – від 14 до 16 років (53 школяра). Обстеження проводилось в першій половині дня, за умови відсутності зорового стомлення. Результати. Мінімальна експозиція, яка дозволяла дитині розпізнавати означені тест-об’єкти, у всіх дітей була в межах 1-3 мілісекунд (мс); при їх пред’явленні правому, лівому оку та одночасно обом очам дорівнювала, відповідно: в 7-9 років (1,5±0,09) мс, (1,55±0,1) мс, (1,095±0,05) мс; в 10-13 років – (1,18±0,1) мс, (1,18±0,1) мс, (1,05±0,04) мс; в 14-16 років – (1,09±0,04) мс, (1,09±0,04) мс, (1,0±0,0) мс. Встановлено, що даний показник достовірно скорочується з віком (при порівнянні старшої групи з молодшою р<0,05). Показано також, що МЕРЗ при бінокулярному дослідженні є коротшою (тобто кращою), ніж при монокулярному, що узгоджується з відомим фактом покращання бінокулярної гостроти зору у порівнянні з монокулярною. Висновок. Запропонована методика визначення МЕРЗ є зрозумілою для дітей шкільного віку і дозволяє отримати уявлення про час переробки інформації в зоровій системі. Одержані дані можуть слугувати контролем для порівняння зі станом цього показника при різній патології зорового аналізатора у відповідному віці.