Результати об’єктивного дослідження стану акомодаційно-конвергентно- зіничної системи у дітей, хворих на акомодаційну езотропію - Бушуєва, Наталія Миколаївна; Мартинюк, Світлана Володимирівна (My University, 2017)
Актуальність. Акомодаційна езотропія (АЕ) спостерігається у 36-52% хворих на косоокість. Сучасні методи лікування нормалізують бінокулярний зір з оптичною корекцією аметропії у 30-40%, без неї – у 18% таких пацієнтів. Недостатня ефективність лікування значною мірою обумовлена відсутністю об’єктивних методів виявлення латентних порушень акомодаційно-конвергентно-зіничної системи (АКЗС), характерних для АЕ, та пізнім початком їх лікування. Мета дослідження – оцінити стан АКЗС у дітей з АЕ за допомогою розробленого нами пупілографічного методу (Патент на корисну модель № 87212 від 27.01.2014 р. Бюл. №2). Матеріал і методи. Комп’ютерний пупілографічний метод застосовано у 44 дітей, хворих на АЕ, у віці 3-17 років. Площа зіниць, латентні періоди та швидкість зіничних реакцій одночасно обох очей визничалися при напруженні конвергенції під час бінокулярної фіксації об’єкта на відстані 10 см і при її ослабленні при бінокулярній фіксації об’єкта на відстані 100 см. Дані, отримані у хворих, порівнювались з аналогічними у здорових дітей. Результати дослідження. При напруженні конвергенції площі зіниць обох очей хворих були однакові (середня – 12,1±0,6 мм2) і незначно менші, ніж у здорових (14,6±0,9 мм2). При ослаблені конвергенції зіниці обох очей хворих на АЕ залишилися вузькими (22,3±0,6 мм2) і у 97,7±1,6% не перевищували 35,0 мм2, тоді як у 44,5±4,8% здорових була в межах 40-80 мм2 (середня – 38,4±1,9 мм2). Амплітуда змін площі зіниць при змінах стану конвергенції у 80,8±4,2% хворих на АЕ коливалася в межах 0,9-15,0 мм2 (середня – 10,2±0,5 мм2), а у 64,8±4,6% здорових була >15,0 мм2 (середня – 24,4±1,3 мм2). Ці дані свідчать про ригідність зіниць хворих на АЕ). У здорових дітей латентний період звуження зіниці не перевищував 0,6 с (середня тривалість – 0,28±0,01 с), а латентний період розширення зіниць становив в середньому 0,88±0,05 с. У дітей з АЕ ці показники були значно більшими. У 45,4% ведучих і у 63,7% косих очей хворих на АЕ латентний період звуження зіниць був в межах 0,6-1,3 с (в середньому 0,53±0,05 с і 0,66 ±0,04 с). латентний період розширення зіниць у 86,4% ведучих і у 93,2% косих очей хворих на АЕ перевищував 1,0 с (середня величина, відповідно, 1,81±0,12 с і 2,0±0,09с). Швидкість звуження зіниць при посиленні конвергенції у 66,7±4,5% здорових перевищувала 3,0 мм2/с (середня – 7,98±0,71 мм2/с), а у 79,1±4,7% хворих була в межах 0,1-3,0 мм2/с (середня – 2,27±0,18 мм2/с). Швидкість розширення зіниць при розслабленні конвергенції у 67,6±4,5% здорових була у межах 1,5-30,0 мм2/с (середня – 6,8±0,67 мм2/с), а у 66,7±5,5% хворих не перевищувала 1,5 мм2/с (середня – 1,52±0,17 мм2/с). Довгі латентні періоди, сповільнена швидкість зіничних конвергентних реакцій свідчать про зниження лабільності АКЗС у значної кількості хворих на АЕ. Висновки. Наявність у хворих на АЕ площі зіниць меншої 24,4±1,3 мм2 при розслабленні конвергенції, латентного періоду звуження зіниці при напруженні конвергенції більшого ніж 0,28±0,01 с і розширення зіниць при розслабленні конвергенції більше ніж 1,0±0,01 с свідчать про порушення у роботі АКЗС. Виявлені нами ригідність зіниць обох очей хворих на АЕ, зниження лабільності АКЗС обумовлені підвищенням тонусу парасимпатичної нервової системи у таких хворих. Автори вважають, що проведений метод пупілографії перспективний для виявлення латентної стадії АЕ і розробки нових методів її консервативного лікування.