Дослідження фоторецепторного шару сітківки за допомогою адаптивної оптики у дітей молодшого та середнього шкільного віку з недоношеністю в анамнезі - Насінник, Ілля Олегович; Пєшкова, Анастасія Андріївна; Кацан, Сергій Володимирович; Король, Андрій Ростиславович; Пасєчнікова, Наталія Володимирівна (My University, 2025)
Актуальність. Недоношеність асоціюється з порушенням анатомічної будови сітківки, зокрема фоторецепторного шару, що може впливати на зорову функцію в дитячому та дорослому віці. Офтальмоскопія з адаптивною оптикою (АО) — новітня не інвазивна технологія візуалізації та дослідження — відкриває можливості детального аналізу фоторецепторного шару сітківки. Мета. Дослідити фоторецепторний шар сітківки за допомогою адаптивної оптики у дітей середнього шкільного віку з недоношеністю в анамнезі. Матеріал та методи. Офтальмоскопія з адаптивною оптикою проводилася у дітей на апараті RTX1 (Imagine Eye, France). Критеріями відбору в дослідження були вік дітей від 9 до 15 років, та ретинопатія недоношених в анамнезі, в яких відбувся само регрес патологічного процесу. В залежності від гестаційного віку (ГВ) та маси тіла (МТ) при народженні діти були розділені на першу групу - що народились глибоко недоношеними, 26-28 тиждень ГВ та МТ до 1500 грамів, та другу групу - що народились на 29-32 тиждень ГВ та з МТ до 2500 грамів. В якості контролю дослідження були проведені у здорових дітей відповідного віку. Оцінка щільності фоторецепторів виконувалось в ділянці 4° від центра фовеа в зоні площею 100 мкм2 у кожному квадранті: верхньо-темпоральному, верхньо-назальному, нижньо-назальному та нижньо-темпоральному. При статистичному аналізі обчислювалася медіана щільності фоторецепторів по групі та рівень значимості її різниці. Результати. Обстежено 30 (60 очей) дітей. Групи досліджень, зіставлені за ГВ та МТ, на момент дослідження мали кореговану гостроту зору 1,0 та довжину передньо-заднього відрізка ока в межах від 22,2 до 23,7 мм. В першу групу ввійшли 10 глибоко недоношених дітей (20 очей), при обстеженні щільність фоторецепторів склала - 25063; другу групу – 10 недоношених дітей (20 очей) - щільність фоторецепторів 22308; в контрольній групі - 10 доношених дітей (20 очей) - 21222. Однак при статистичному аналізі різниця виявилася не значимою. Висновок. Щільність фоторецепторів сітківки в нашому дослідженні статистично не відрізнялася у передчасно народжених дітей в молодшому та середньому шкільному віці з само регресом ретинопатії недоношених в анамнезі та здорових дітей, однак потребує збільшення виборки на більш детального подальшого вивчення.